Det barn du har var det meningen att du skulle få.
Det var ödet.
Så brukar adoptionsmänniskorna säga. Och jag vill tro att det är sant.
Allt annat i världen verkar ju så slumpmässigt.
Tänk om jag gjort eller sagt nåt
som hade förstört allting.
Tänk om jag hade valt ett annat liv.
Eller en annan människa.
Vi kanske aldrig hade hittat varandra.
Tänk om jag fått en annan uppväxt.
Tänk om min mamma aldrig blivit sjuk.
Tänk om jag hade haft en bra far...
Tänk om...
- Tänk om... - Meredith!
Meredith! Meredith!
God morgon, mamma.
Ska du åka med mig eller pappa? För jag måste åka nu.
- Jag ska åka med pappa. - Vem ska åka med mig? - Hej.
Kom inte för sent, nån av er. Vi blir dåliga förebilder.
- Tack så mycket. - Varsågod.
Då så. Sitt här och vänta tills mamma kommer ut.
Gå ingenstans. Här, lek med den. Jag finns precis...
- Nej, mamma! - Jo, sitt där nu.
- Hej, gullunge! - Hej, pappa.
Fanns det verkligen ingen annan lösning?
Om hon lägger mötet innan dagis öppnar, kan man inte göra annat.
Jag tittade på Seattle Presbyterians siffror och det borde gå bra.
Rapportera vilka extra resurser ni behöver.
Gratulerar till er tredje Harper Avery-utmärkelse.
Snart lär Whippleoperationen kallas "Greyoperationen".
Tack. Medierna är här, förresten. Trauma.
En bukoperation och sen tar vi de som kommer.
- Neurologi? - En laminektomi.
Bara en? Dags för golfrunda?
Om ni inte är nyskapande, var produktiva.
- Kardiologi? - Yang ska ta ett aortaaneurysm.
Och jag ska ta barnet med konstgjord lunga som väntar på nytt organ.
Han är min patient, och jag motsätter mig behandlingen.
- Metoden är inte godkänd för barn. - De sa ja till mig.
Han får tid, han slipper respirator.
Det här är för riskabelt.
Det är innovativt. - Det är sånt jag menar, Shepherd. - Bra, Torres.
Allmänkirurgi, dr Bailey?
- Utvidgad Whipple... - Högre!
- Jag ska göra en utvidgad Whipple. - Jag kan gå.
Fortsätt, dr Bailey.
Man, 47. Framskriden pankreascancer.
- Och portvenen är påverkad. - Var tas transplantatet?
- Från... halsvenen. - Jag tar över den.
- Hur sa? - Jag tar över. Skicka journalen.
- Okej, men... - Neonatal?
Pylorusstenos, två fall.
Ta inte åt er, Bailey.
Hon vill nog få operera för att slippa allt ståhej kring utmärkelsen.
- Ta inte illa upp. - Det gör jag inte.
Bra. Tack ska ni ha.
- Herregud! När... - I går kväll.
Jag kände det ju på mig och sen gjorde han det.
Hur känns det, April? Jag visste att det skulle bli svårt för dig.
Du kommer att hitta nån, April.
- Och Charles är så kär i dig. - Jag vet. Men Charles...
- Hej. - Hej, April. Vad sa du om mig? - Inget.
Nej, nej! Det är jätteroligt. Har du berättat för nån annan?
- Nej, bara för mina föräldrar. - Den är så vacker!
- Ni lär bli nästa Shepherds. - Nej, nästa Webbers.
- Hur gjorde han? Berätta allt! - I går gick vi ut och åt...
- God morgon. - Pratar du med mig?
Jackson. Mata inte djuren.
- Ni kan allihop ta er i... - Hallå där! Hur mår ni?
Tänker ni ge järnet?
- Nu drar vi schemat. - Avery? - Akuten.
- En ädel insats. - Yang. - Jag ska ta ett aortaaneurysm.
- Då får jag väl Torres eftervård. - Kepner.
- Jag jobbar med trevliga Shepherd. - Jag har den jobbiga.
Vi kanske blir nästa Shepherds.
Nej, inte alls.
Nu satsar vi på att behålla anseendet som landets bästa sjukhus. Kom igen!
Le, Yang. Rör på påkarna.
Jag vill prata med er, dr Webber.
Lugn. Vi skulle ju inte göra sånt här på jobbet.
- Du är så himla sexig i din ring... - Visst klär den mig?
- Vad sa din mamma? - Hon blev ju jätteglad.
- Hon avgudar dig. - Äntligen, det dröjde.
Du var bufflig innan vi möttes. Hon visste inte att du egentligen är god.
Men jag såg det direkt. Den är jättefin!
Jag älskar dig.
Ha det så bra i dag.
- Då så, ungar. - Allegra, kom så går vi.
Han är så bra med ungarna. Hur mår han?
Han mår bättre. Jag tror att det värsta är över.
Det är ju jättebra.
Jag vet att det kan vara svårt att komma tillbaka.
Vem vet vad han fick se där borta.
Han tiger hemma, men han pratar på Skype med kompisarna i Irak.
Och den där Teddy tycks stötta honom.
Och han har inte fått nåt mer anfall.
Så han mår bra. Vi mår bra nu.
Jag fattar inte hur du orkar. Och du har ju barnen också.
Du får snart se hur det är.
Du och Derek kommer att klara det bra. Ni är perfekta.
Ellis menar bara att du ska utnyttja din förmåga.
Hej, vännen! - Du pratade om en forskningsstudie förut.
- Jag hinner inte nu med barnet. - Ta dig tid. Du skulle må bra av det.
God morgon.
- Forskningsstudie... - Den där hissen är trasig.
Vilken skitstövel...
Kokainist, trolig överdos. Naloxon, inget gensvar.
Vi elkonverterade på plats. Blodtryck: 80/60.
Syremättnad: 96 procent med syrgas.
Jag räknar. Ett...
Sluta! Hjärtstopp. - Ladda 300 Joule. - Undan!
Då så. Jag räknar. Ett, två, tre!
- Ta över. - Ta intoxprov.
Gör EKG, ta blodkroppsräkning och röntga direkt.
Det är så tursamt att jag ska operera med den nya Greymetoden i dag.
I stället för en trist presskonferens kan ni fotografera när jag jobbar -
- och så pratar vi efteråt. Vi ses inne på operation.
- Du var strålande. - Presskonferenser är så trista.
- Får jag vara med? Jag vill se allt. - Varför då? Du ska ju bli kardiolog.
Du får inga kardiologistipendier på att hjälpa din mor med en Whipple.
Cristina Yang ska operera ett aortaaneurysm.
- Det kom in i går och jag... - Du förlovade dig, ja.
Nu är det avklarat. Vad vill du göra?
Vill du operera ett aneurysm? Ska jag be dr Torres att du får ta över?
- Nej, mamma. Jag kan ordna det själv. - Så ska det låta.
Dr Bailey! Jag är så taggad inför vår Whippleoperation. Och ni?
Nej, vi ska inte...
- Ni måste tala högre! - Det blir ingen Whipple för oss.
- Nån tog den. - Mandy!
- Kalla mig inte det. - Var inte mesig.
Du ska stå på dig!
- Inte mot Ellis Grey. - Ska Ellis operera?
Kom igen! Då kan vi i alla fall se Ellis Grey operera.
- Vi måste operera. Vad säger vi? - Vadå?
- Vi skapar... - Vi skapar vårt eget öde.
- Hejsan. - Herregud... Vad är det om?
Ni tog en överdos och fick hjärtstopp, men ni är utom fara.
- Vad heter ni? - Ni ringer bara polisen.
Nej, vi vill inte tappa bort ert kiss.
- Har ni kiss från mig? - Ja, ni var rätt generös...
- Och så namnet. - Lucille. Ball.
- Ni är bra rolig. - Jag försörjer mig på det.
Då så, ms Ball. Då ska vi undersöka er så kan ni gå sen.
- Var är jag? - På sjukhuset Seattle Grace.
Krysta inte! Theresa, krysta inte.
- Vad händer, Kepner? - Barnet syntes, men allt stannade av.
- Ur vägen. - Du är jätteduktig, Theresa.
Fixa ultraljud och förebered akut kejsarsnitt. - Sök min man.
- Vad hände? - Slangen lossnade, han började blöda.
- Vi får koppla in den igen. - Nej, det är för farligt.
- Är han sämre? - Nej, vänta. Titta på syremättnaden.
93 procent, så högt har han aldrig legat.
- Riley. Är det jobbigt att andas? - Nej, jag kan andas.
Blås i den här.
- Wow! - Vad är det som händer?
Han andas bättre än nånsin.
- Kan han behålla den här så länge? - Vi får se.
Men andningsljuden är så bra att han kanske inte behöver en ny lunga.
Är det sant? Tack! Jag älskar dig!
Jag älskar dig också!
- Vänta... Vadå? - Varför kan inte ni operera?
Överläkaren för kirurgenheten, Ellis Grey, ska göra det.
Jag kunde ha gjort det, men hon... Det finns vissa riktlinjer och...
Ni har bytt upp er.
Ni har fått en Jaguar efter att ha kört en Civic.
- Det är en rejäl bil, men dr Grey... - Hej, Alex.
Jag är dr Grey och ska utföra er pankreatikoduodenektomi.
Jag ska ta ett transplantat från höftvenen. Det är min egen metod.
Vi tar inte halsvenen och då slipper ni ärr på halsen.
Skriv på de här blanketterna och så ses vi efteråt.
- Dr Grey. Får jag operera med er? - Så gärna, Alex.
Där ser du. Man måste stå på sig!
- Kan ni förklara vad hon sa? - Jag... Ursäkta mig.
Varsågod.
Hjärtat stannade.
Ert kokainmissbruk gör att ni behöver en pacemaker.
Om ni har frågor kring operationen så kan ni läsa i den här broschyren.
- Vilken solstråle... - Ja.
Jag gissar lite djärvt på att ni är oförsäkrad.
- Kan jag ringa nån? Era föräldrar? - De är döda.
- Jag beklagar. Var det nån sjukdom? - Mamma var sjuk, pappa tog sitt liv.
Jag beklagar verkligen.
- Vad skrattar ni åt? - Jag har faktiskt en halvsyster.
Finns hon här i trakten?
Ja, det kan man säga. Hon är läkare på det här sjukhuset.
Är det sant? Vem är det?
Vi har aldrig träffats och hon vill säkert inte ses heller.
- Du ringde på sökaren. - Ja, titta på ultraljudet.
- Vilken enorm tumör! - Tyst!
- På halsen. - Och luftvägarna? - Jag satte trakeostomi.
- När får jag se mitt barn? - Barnet har en tumör.
Men dr Shepherd ska ta väl hand om henne.
Ni har sån tur som får Shepherds. De är fantastiskt skickliga.
Vad är det för fel med henne?
- Varför tog det sån tid? - Modern fick inte förblöda.
Barnet kunde ha dött! Tumören trycker på luftstrupen.
Du får ta halsen medan jag opererar. Det lär ta hela dagen.
Beklagar, du får vara med din fru hela dagen.
- En underbar dag för att rädda liv! - Fint...
Hej, raring. Vad är det?
Jag måste sno en operation från Cristina Yang.
Yang snor ju alltid operationer. Den där flickan är otäck.
Mamma opererar i dag
och jag hade gärna sett på, men hon säger nej.
Kommer du ihåg när du lärde dig cykla och körde in i Richmonds bil?
- Ja, tydligt. - Vad hände sen?
Jag satt på trottoaren och grät och blödde ner dig.
- Nej, sen. - Du fick mig att cykla igen.
Nej, det var mamma som tvingade dig att cykla.
Och då lärde du dig cykla.
- Hon vill bara att du ska lyckas. - Jag vet.
Vi har en proktokolektomi. Vill du vara med?
Med ett snitt?
- Fast jag borde nog avstå. - Ja, det är väl sant.
- Hur många aneurysm har hon gjort? - Två här på sjukhuset.
- Hon har gjort fler hemma på katter. - Äter hon aldrig med nån?
Nej. Man blir utfryst om man ligger med en chef.
- Så du avstår helt från sex. - Inga oskuldsskämt!
- Hon var med Preston Burke. - Och sen flydde han från delstaten.
Man ska låta bli galna tjejer.
Hon lär väl göra en Izzie en dag och skjuta vilt omkring sig på sjukhuset.
- Vem var Izzie? - Hon var knäpp.
Hon var en tjej i klassen som låg med en patient.
Sen stal hon ett nytt hjärta åt honom.
Meredith skvallrade för sin mamma, så hon fick sluta.
- Hur många fick sparken det året? - Två. Hon och O'Malley. Eller "007".
Han körde på tentan och försvann för gott.
- Nu går jag. - Vart då?
Jag ska upp på cykeln igen.
Dr Grey ska transplantera en höftven på portvenen.
Men han har tromboser
i båda lårvenerna, så det går inte!
- Hon kollar väl upp det först? - Vem pratar dr Robbins med?
Jag vet inte. Nån ortopedisk kirurg.
- Jag borde ha satsat på ortopedi. - Varför avstod du?
- Ellis Grey bad mig välja kardiologi. - Ursäkta mig, dr Torres.
Får jag operera aortaaneurysmet?
Det blir Yangs tredje, jag har haft ett.
Jag vet hur många ni har gjort och vad mina ST-läkare behöver.
Min mor sa att jag skulle fråga er.
Ni kan väl dela på det. Ni två kan operera tillsammans.
Ellis Grey får som hon vill. Men Yang lär inte bli glad.
Det är bättre än att ta ingreppet ifrån henne. Hon är hemsk.
- Lucy, nu får du allt förklara! - Jag... tänkte bara gå.
Nej. För om du inte blir opererad så kommer du att dö.
Jag fattar att det är läskigt.
- Jag kan berätta vad som ska hända. - Jag har läst broschyren.
"Pacemakern placeras under huden under nyckelbenet. Elektroderna..."
- Jag har fotografiskt minne. - Du borde gå läkarlinjen.
Jag kan ju bli balettdansös också...
Jag menar allvar. Du borde betrakta det här som en andra chans.
Det är många som förändrar sig. Du är intelligent, vacker.
Du har en syster här som du aldrig har träffat. Du kan få en ny familj.
Men börja med att låta operera hjärtat.
Så ja... Lugn... Allt kommer att ordna sig.
Hur fick Meredith Webber mitt aortaaneurysm?
Om du berättar det för Meredith eller Ellis...
Det där är min operation.
Då krossar jag dig, Yang!
Ta bort henne från schemat.
- Det var Torres som ändrade schemat. - Var är Torres, då?
- Det läcker spinalvätska. Sug. - Luncha med rektorn i morgon.
- Varför tar du upp det? - Du är ju aldrig hemma.
Du är jämt i den där dumma villavagnen på tomten -
- och ritar på det där dumma huset som du aldrig lär bygga.
- Vad har du gjort? - Ingenting.
- Hon håller på att dö. - Jag jobbar så gott jag kan.
Gör mig en tjänst.
Säg till dr Grey att han har haft DVT
och att höftvenen kanske inte duger.
- Varför har du inte sagt nåt? - Berätta det, bara!
Gör det själv! Jag tänker inte säga att hon har fel.
- Men hon har väl läst journalen? - Ja, hon vet vad hon gör.
Berätta det!
Yang. När ska du operera Lucille?
Gör det själv. Var är er fru?
Hon skulle ha opererat knarkartjejen, men hon smiter bara.
- Jag har ett annat fall. - Gör det!
- Avery får ta det. - Nej.
Jag avstår inte en operation för att ge nån knarkare en pacemaker. Säg...
Förlåt. Jag blev bara så...
Det behöver inte sys, den här gången.
- Tänker ni slå nån AT-läkare igen? - Nej.
Varför hjälper ni mig i stället för att anmäla mig?
För att jag är läkare.
Säg inget till min fru.
Ni får avsluta själv. Jag ska operera.
Sug. Juni låter bra. Har ni tänkt på en plats?
Meredith och jag pratade om Hawaii. Det vore coolt. Alla får åka dit.
Bröllop på annan ort? Jag är faktiskt chef här!
Jag kan inte bara ge mig av. Kläm av.
Gift er här. Jag bokar Rainier Club. Det är ljuvligt där.
- Det låter jättebra! - Vad fasen är det här?
Höftvenerna är fulla av tromboser.
Båda två är helt oanvändbara.
- Kände du till det här? - Nej.
Okej, vi får ta njurvenen i stället. Jävlar!
Nån får söka dr Bailey. Hon ska komma hit omedelbart!
- Varför ingen TEVAR? - Gamla sättet är coolare.
Om man går in via lårvenen slipper man snitta i bröstet.
- Stentgraften är ju fixad. - Ni borde ha planerat innan.
Ja, men idioten fanns inte i planen.
Nej, bara vilt skärande.
Tjejer, jag vill slippa ta över. Var tysta och jobba!
Avery! Var har ni varit?
Jag har bokat en sal. Den där tjejen ska få en pacemaker.
Nån stal en massa knark från medicinskåpet. Kodein, morfin...
Och medicinskåpet öppnades med ert id-kort.
Men visste ni att patienten hade tromboser?
- Ja. - Högre!
I benen, ja. Läste ni journalen?
Ja, men det stod inte att det var så svåra tromboser. Varför inte?
För att jag hade tänkt använda halsvenen.
- Det stod i hans papper... - Men sa ni det?
Jag ville slippa skära honom i halsen.
Men det fick jag göra ändå. Min metod rök och han har varit sövd för länge.
Det var därför jag skulle ha tagit halsvenen.
Jaså, dr Bailey? Var det verkligen därför?
- Var är transplantatet, Alex? - Här är det.
Jag ska bara sätta en sutur...
- Jag kom nog åt halsartären. - Ni är inte kloka.
- Tog du hela tumören? - Jag sa ju det.
Jag vill bara veta vad jag ska säga till mamman.
Gå, jag kan prata med henne själv.
- Det med skolan... - Jag blir sen, jag har forskningen.
Jättebra... Nu har du en ny orsak att hålla dig hemifrån.
Men du kanske blir mer intresserad när barnet har fötts.
- Ja, då blir allt bättre. - Man kan ju hoppas!
- Ville du ens ha barn? - Jag vill ju ha barn.
Nej. Jag menar det här barnet, med mig.
Älskar du mig?
- Gör du det? - Det är klart att jag älskar dig.
Kan du säga det utan att titta ner i golvet?
Mindre än tre minuters djup hypotermi återstår.
Det tog tid, Webber.
- Två minuter! - Klart. Sätt på bypass.
- Läcka! - Jag syr.
Nej, man måste sätta transplantat.
- Tyst, jag kan hitta läckan! - Dr Torres.
Webber har rätt. Yang, hon tar över.
- 5.0 prolene. - Ta bort händerna.
Var snäll och ta bort händerna.
- Vad gör ni? Bort med händerna! - Här var den. - Ge mig en klämma.
- Har ni sett min fru? - Ja.
Hon ville sluta här. Tvätta er smutsiga byk hemma, inte här.
- Det finns alltid två versioner. - Tig om din.
Richard och jag trodde på dig. Men du forskar inte och beter dig vidrigt.
ST-läkarna har faktiskt gett dig ett öknamn.
Skärp dig! Om jag måste välja mellan dig och henne -
- vet jag precis vem av er jag skulle välja.
- Shepherds är då inga förebilder. - Jag började operera...
- Och då stack hon ner händerna? - Ja!
- Yang är en jädra galning. - Hon är farlig.
Min patient mår bra. Han är vaken med bra värden, om ni vill veta.
Men knarkartjejen stack.
- Ni skulle inte lägga er i! - Ni skulle inte operera då!
- Han fick inte dö av ert petande. - Det var rätt metod! Dr Torres sa...
Dr Torres stöttade er för att ni är chefens dotter. Hon är en ynkrygg.
Vi hade haft Burke som chef,
om inte ni bokstavligen lagt er i vägen.
Vad var det ni gjorde så att han tvunget måste fly delstaten?
Fint. Men fråga "Gentlemannen"
vad han och "Jungfrun" gör på hans rum.
Vad pratar ni om?
- Vad... - Hon är ju knäpp.
- Henne kan man ju inte tro på. - April?
Förlåt, förlåt...
Men för fanken...
Värdena är bra, han andas själv. Han skrivs ut före helgen.
- Behöver han ingen ny lunga? - Nej. Efter två veckor med din metod.
- Vi gjorde ett bra jobb. - Fantastiskt! Och jag var emot det.
Det var fantastiskt. Du är fantastisk.
- Vi borde väl fira nån gång. - Ja, vi får ta ett glas.
- Det här borde verkligen firas. - Dr Torres, era barn är här.
- Mamma! - Hej, lilltjejen!
- Okej... Nån gång, då. - Ja, nån gång.
Då så, då går vi.
Ta det långsammare och berätta allting.
Jag kan inte... Jag kan inte tro att de gjorde så!
Jag kan inte tro att de har gjort det!
Jag hörde vad som hänt.
- Gjorde du? - Ja. Och du borde vara upprörd.
Och förkrossad. Varken Yang eller nån annan får ta över ditt jobb!
Aldrig nånsin!
Jag borde inte ha varit där. Jag var oförberedd.
- Varför gick du in, då? - För att du pressade mig!
Och du är arg för att jag har gjort bort mig.
Du är arg för att jag har gjort bort dig.
- Vad tusan... - Du måste avskeda Mandy Bailey.
- Gör det i kväll, Richard. - Vadå?
Hon skämde ut mig fullständigt! Jag visste ingenting alls.
Jag framstod som komplett misslyckad.
Ta det lugnt. Andas...
Jag blev förödmjukad inför alla de där människorna.
Jag skulle ju bara rätta till hennes idiotiska misstag!
- Alla trodde att jag var en bluff. - Men det är du ju inte.
- Jag hade inget transplantat! - Men du löste det, som alltid.
Patienten mår bra.
Du kan inte kontrollera allt. Jag vet att du vill, men det går inte.
Hur mår Meredith? Jag kan inte prata med henne. Kan du göra det?
- Jadå, hon klarar sig alltid. - Jag är fruktansvärt dålig på sånt.
- Jag ville att hon skulle utvecklas. - Jag vet det.
Och hon klarar sig. Jag lovar.
Tack.
Yang!
Tack, för det i dag.
- Berätta för er fru och sök hjälp. - Då sticker hon.
Jag mister barnen.
Hon är... rädd för att jag ska skada nåt av barnen.
- Är inte ni det? - Hallå där! Hur är det?
Ojsan! Vad har du gjort med handen?
Jag... En missbrukare knuffade in mig bland utrustningen.
Stackare, då åker vi hem och pysslar om det.
- Okej, nu åker vi. - Nu, så!
Hjälp till här! Hon låg på gatan. Jag körde nästan på henne.
- Vi tar över. - Hjärtstopp. Och akutvagnen?
- Flytta er! - Jag är läkare.
Vi är läkare allihop. Flytta er.
- Undan. - Jag laddar 300 Joule.
Sinusrytm, det gick bra.
- Var är dr Shepherd? - Vilken av dem?
- Meredith. - Nej, pappa!
Lappa inte ihop allt efter henne igen. Så gör du jämt!
Det hjälper inte. Jag duger ändå aldrig för henne.
- Mamma vill inte... - Och nu fattar jag varför.
Hon vill bara omge sig med medelmåttor, så att hon får glänsa.
- Hon vill förminska alla. - Sluta!
Och det har hon gjort med dig. Hon har förminskat dig.
Och hon ska inte få göra samma sak med mig.
Jag vet inte vad det är med mig.
Jag vet bara att vi ska få barn och att jag vill ha det.
Saker och ting kanske blir annorlunda.
Du kanske blir lyckligare. Vi tar ett steg i taget.
Jag vill göra det bra.
Barnet är inte ditt.
Det är ju fånigt, men skjortan är ny och nu är den helt nedblodad.
Det här blev pinsamt.
- Undan! - Puls.
Den är svag. Jäklar, nu försvann den!
- Hjärtstopp! Ge en dos atropin. - Vi har gett det.
Ge en till. Gör det! Sätt i gång!
- Flytta på dig! Vi snittar i bröstet. - Nej, så gör man inte vid en överdos.
Hon dör ju i alla fall. - Instrumentbricka.
- Okej, vi gör det. - Skalpell.
Gråter du?
Jag har klantat mig.
Jag hade nåt bra.
Hon är en bra människa, men...
Jag hade kunnat bli bättre.
Men jag strulade till det, som jag alltid gör.
Vad fan är det med mig?
Jag fick sparken nyss. Gråter jag för det?
Jag har ingen aning om vad jag ska göra nu.
Men gömmer jag mig i en hiss och gnäller om det?
Nej.
För vad är det vi brukar säga, Alex?
Vi skapar vårt eget öde.
Och precis det ska jag göra. Det borde du också göra.
- Hon är faktiskt död. - Håll klaffen! - Ladda 20 Joule.
Undan!
Ladda 30 Joule!
- Sinusrytm. - Vänta!
- Livet är en gåva. Ta emot den. - Hon lever.
Oavsett hur struligt och smärtsamt det verkar vara.
- Hur gör jag nu, då? - Slicka, drick och ta lime.
Fort, fort!
Okej. Det var gott.
- Vad är det? - Vi behöver inte bli gråtmilda ihop.
- Nej, fy. - Bra.
Men ingenting blir som jag hade tänkt mig.
- Jag känner inte igen mitt eget liv. - Jag vet vad du menar.
Vissa saker kommer att hända som om det vore ödesbestämt.
Jag åker hem och sover. Du måste också sova.
- Du ser hemsk ut. - Jag ser bättre ut än du.
Det är omöjligt.
Din mamma säger att jag har ett öknamn.
- Det vet jag ingenting om. - Vad är det? Vilket namn har jag?
- Kom igen! - Vi kallar dig "Dr Dödstrist".
- Var det kul, tyckte du? - Det passar. Dr Dödstrist...
Mitt liv är sånt.
Men nu kan du slippa vara dr Dödstrist och vara en kille i en bar i stället.
- Och du är bara en tjej i en bar? - Ja.
Och jag dricker tequila.
- Tom. - Varsågod.
- Skål! - Som om det vore ödesbestämt.